Моля! Моля!
Загинал в акция...
Ето. Те се биа за тех и се разкъса на две.
Скарлет, погледни.
У-то е накрая.
Уелман, Уендъл, Уайт, Уитман, Уилкенс, Уилямс, Уулси, Уъртман...
Скарлет, прескочила си го!
Няма го! Няма го!
Ашли е жив, не е в списъка!
Жив е! Жив е!
Скарлет, толкова си мила да се тревожиш за Ашли като мен.
Трябва да отида при нея.
Недей, скъпа. Не и тук.
Да се прибираме вкъщи.
Д-р Мийд, дали...?
Да, нашият Дарси.
Плетях тези ръкавици за него.
Вече няма да има нужда от тях.
Да, ще се запиша във войската.
Ще им дам да разберат! Ще ги убия тези янки!
Млъкни.
Смяташ ли, че на майка ти ще й е добре, ако те убият? Глупаво е!
Скарлет, черен ден е.
Да не би да имаш лоши новини?
-Ашли е жив. -Радвам се за г-жа Уилкис.
Има толкова много други.
-Твои приятели ли? -Почти във всяко семейство тук.
И двете момчета Тарлетън.
Погледни ги. Всички тези клети хора.
Югът пада на колене. Никога няма да се надигне.
Каузата.
Каузата да живееш в миналото умира пред очите ни.
Никога не съм те чувала да говориш така.
Ядосан съм. Загубите винаги ме ядосват, а това си е чиста загуба!
Но не унивай.
Ти си тук! Най-после, наистина си тук!
О, скъпи, толкова дълго чаках!
Мелани, мила моя скъпа жена!
Но забравяме Скарлет.
Скарлет, скъпа.
Така ли се поздравява завърнал се воин?
Ашли, аз...
Весела Коледа, Ашли.
Хайде, стари господине, хайде. Изядохме ти всички жени.
Изедоме сите ти пилци.
Нема за кого да се тревожиш, като си тръгнеш.
Хайде, сега не мърдай, за да
стане Коледата за белите хора.
Хайде, стой!
Мирно!
Не вири нос.
Въпреки че си последното хвъркато в Атланта.
Да не говорим за войната.
Нека говорим за "12-те дъба" и Тара и времената преди войната.
Може ли малко вино?
Защо не каза, че няма достатъчно?
Има много. Последното от чудесната Мадейра на баща ми.
Има го от чичо си, адмирал Уил Хамилтън от Савана,
който се е оженил за братовчедка си Джесика Карол от Каролтон,
негова втора братовчедка и роднина на семейство Уилкис.
Запазих го, за да пожелая на Ашли весела Коледа.
Но не трябва да го изпивате наведнъж, защото е последното.
Не те лъжа, скъпа, беше чудесен коледен подарък.
Само генералите имат такива ризи.
Радвам се, че ти харесва.
Откъде взе плата?
Изпрати ми го една дама от Чарлстън.
Грижих се за сина й, докато беше в болницата, преди да умре и...
Ще си я пазиш, нали?
Няма да я скъсаш, обещай.
Не се тревожи.
Ще ти я върна без нито една дупка, обещавам.
Лека нощ, скъпа.
Лека нощ, Скарлет, скъпа.
Чичо Питър, време ли му е на Ашли да си тръгва?
Съвсем скоро, г-це Скарлет.
Мелани не би ли отишла до казармата? Не е ли размислила?
Тя е отчаяна.
Така е разстроена, че г-н Уилкис й каза дори да не слиза долу.
Ашли, нека да дойда с теб до казармата.
Скарлет, предпочитам да те запомня такава, каквато си сега.
А не треперяща пред казармата.
Добре.
И аз имам подарък за теб.
Но, Скарлет, чудесен е!
Завържи ми го, скъпа.
Докато Мели ти шиеше нова риза, аз направих това към нея.
Сама ли го изработи?
Добре, тогава ще го ценя още повече.
Знаеш, че няма нещо, което не бих направила за теб.
Има нещо, което можеш да направиш за мен.
Какво е то?
Би ли се грижила за Мелани вместо мен?
Тя е така крехка и нежна и толкова те обича.
-Ако ме убият... -Не говори така! Носи нещастие.
Бързо кажи една молитва.
Ти кажи една вместо мен.
Ще имаме нужда от всичките си молитви. Краят идва.
Краят?
Краят на войната
и краят на нашия свят, Скарлет.
Да не би да мислиш, че янките ни бият?
Хората ми са вече боси!
А във Вирджиния снегът е дълбок.
Като ги гледам и като виждам как янките настъпват и настъпват
все повече и повече!
Когато краят наистина настъпи, аз ще бъда много далеч.
Ще бъда спокоен, като знам, че си с нея.
Обещаваш, нали?
Да.
Това ли е всичко, Ашли?
Всичко без... сбогом.
Не мога да те пусна!
Трябва да бъдеш храбра. Трябва!
Как иначе бих издържал?
О, Скарлет, толкова си фина, силна и красива.
Не само сладкото ти лице, скъпа,
а ти, цялата.
Ашли, целуни ме. Целуни ме за сбогом.
Не, Скарлет, не!
Ашли, обичам те.
Винаги съм те обичала. Никога не съм обичала друг.
Омъжих се за Чарлз само за да те нараня.
Ашли, кажи ми, че ме обичаш.
Ще ме топли до края на дните ми!
Сбогом.
Когато войната свърши, Ашли.
Когато войната свърши.
Атланта се молеше, докато победоносно настъпваха янките...
Главите бяха вдигнати, но сърцата натъжени
докато ранените и бежанците се стичаха към нещастната Джорджия
...и там у дома има едно място
където напролет цъфва една дива слива
там долу край потока, знаеш нали.
Да, знам, знам.
И когато бяхме малки, брат ми Джеф и аз...
Казах Ви за брат си Джеф, нали госпожо?
Знам, че Ви казах. Той...
Сега не знаем къде е Джеф, госпожо.
От Бул Рън насам не сме чували нищо и...
Сега трябва да Ви премерим температурата.
Сложете това в устата си и не говорете. Точно сега.
Мелани, толкова съм изморена, трябва да се прибирам.
Мелани, ти не си ли изморена?
Не, Скарлет, не съм.
Това можеше да е Ашли,
а само непознати да го утешават.
Не, Скарлет не съм изморена.
Всички те биха могли да бъдат
Ашли.
Цял час чакам, за да говоря с Вас, г-жо Уилкис.
Върви си, бял боклук и не досаждай на дамите.
-Не говори с нея. -Може.
Коя сте Вие?
Аз съм Бел Уотлинг.
Но това няма значение. Вие мислите, че нямам работа тук.
Кажете защо искате да ме видите.
Когато дойдох тук за първи път си казах: "Бел, ти си сестра."
Те не искаха такива като мен и вероятно бяха прави.
След това се опитах да им дам пари. И те не бяха достатъчно добри!
Дърти кокошки!
Познавам джентълмен, който казва, че Вие сте човек.
Ако сте, каквито те не са, ще вземете парите ми за болницата.
Какво правиш тук? Колко пъти трябва да ти казваме?
Говоря с г-жа Уилкис!
Най-добре е да вземете парите ми. Добри са, макар и мои.
-Сигурна съм, че сте много щедра. -За Конфедерацията съм като всички.
Разбира се, че сте!
Някои хора тук не мислят така.
Но може би не са така добри християни като Вас.
Вижте, г-жо Мийд, това са много пари.
10, 20, 30, 50!
И не са нашите книжни пари, а злато!
Нека да видя кърпичката.
Р. Б..!
И си тръгва с каретата на Рет Бътлър!
Ако не бях дама, какви ли не бих ги наговорила на тази мръсница!
При първите шрапнели на генерал Шърман градът изпадна в паника...
Безпомощно, населението се разбяга от настъпващата сила...
И отчаяните сърцати остатъци от армията се изпречиха на врага...
"Господ е Паситр мой, от нищо не ще се нуждая.
Той ме настанява на злачни пасбища.
Подкрепя душата ми.
Насочва ме по пътя на правдата заради Своето име.
Да тръгна и по долината на смъртната сянка
няма да се уплаша от злото, защото Ти си с мене.
Твоят жезъл и Твоята мощ ме успокояват. "
Янките!
Янките. Д-р Мийд, те се приближават.
Те никога няма да влязат в Атланта. Няма да преминат през Пег Лег Хууд.
Дайте ми нещо за болката!
Съжалявам, синко, нямаме нищо.
Тези животни ме подлудяват!
Какъв късмет! Валето ми е у теб.
Дай ми асо и ще започна друга война.
А аз ще заложа луната.
...че никога няма да видя теб и баща си отново.
Кракът трябва да се отреже.
Не, недейте! Оставете ме на мира!
Съжалявам, войнико.
-Свършихме хлороформа. -Ще оперираме без него.
Не, няма! Не можете да направите това.
Няма да ви разреша!
Кажете на д-р Уилсън да отреже този крак. Той е гангренясал.
Не съм виждал семейството си от три дена.
Отивам си вкъщи за половин час.
Дежурния, закарайте ме!
Сестра, можете да освободите това легло.
Г-це Скарлет!
А, Франк Кенеди.
Как е г-ца Сюелън?
Кога те докараха? Лошо ли си ранен?
-Сюелън. Как е...? -Добре е.
Д-р Уилсън Ви вика в операционната. Ще отреже крака.
Ще се върна.
Не! Оставете ме на мира! Недейте!
Не издържам!
Не режете! Не режете!
Недейте! Недейте! Моля ви!
Къде е сестрата?
Д-р Уилсън чака.
Нека да чака! Аз си отивам вкъщи!
Не искам повече мъже да умират и да крещят. Не искам!
Голям Сам!
Всемогъщи Боже! Това е г-ца Скарлет!
Сам, Илая, Пророк, Апостол. Много се радвам да ви видя.
Кажете ми за мама. Не ми е писала.
-Разболя се. -Така ли?
Малко се разболя, това е всичко.
Баща Ви много се ядоса, задето не му разрешиха да се бие.
Изпадаше в истерия, когато трябваше да копаем окопи за войниците.
Майка Ви каза, че Конфедерацията има нужда от това. Копахме за Юга.
-Имаше ли лекар? -Трябва да продължаваме.
Не се тревожете, ще спрем янките.
Довиждане, Голям Сам.
Ако се разболееш или те ранят, уведоми ме.
Довиждане, г-це Скарлет.
Качвай се в двуколката. Това не е време за разходки. Ще те прегазят!
Моля, закарай ме до леля Пити.
Паниката е красива гледка, нали?
Просто още една от визитките на ген. Шърман. Скоро ще ни посети.
Трябва да се измъкна оттук, преди да дойдат янките!
Да оставиш работата си в болницата?
Или ти дойде до гуша от смърт, въшки и насечени мъже?
Предполагам, че имаш призвание за болни мъже.
Не говори така. Така ме е страх! Искам да се измъкна оттук.
Да се измъкнем заедно.
Няма смисъл да оставим Югът да се срине около нас.
Има толкова много хубави места за посещаване.
-Мексико, Лондон, Париж... -С теб?
Да, мадам.
С мъж, който те разбира и ти се възхищава за това, което си.
Установих, че си принадлежим. От един сой сме.
Чаках те да пораснеш и да изхвърлиш Ашли от сърцето си.
И чувам, че г-жа Уилкис ще има бебе след около месец.
Ще е трудно да обичаш мъж с жена и бебе на врата му.
Е, хайде. С мен ли идваш или слизаш?
Мразя те и те презирам.
Ще те мразя и ще те презирам, докато умра!
О, не, няма, Скарлет. Не и толкова дълго.
Г-це Скарлет.
Хората са тръгнали към Мейсън. Всички бягат!
Не издържам повече на канонадата в ушите си!
Припадам всеки път, щом я чуя.
Чичо Питър, внимавай със сандъка.
-Да не би да напускате? -Може би съм страхливка,
но, о, Боже! Янки в Джорджия! Как ли са влезли?
И аз тръгвам. Приси, опаковай ми нещата.
Чакай, няма да се бавя и минута.
Наистина ли мислите, че трябва?
Какво е това? Да не би да мислите да бягате?
Не се опитвайте да ме спрете. Не ще се върна в болницата.
До гуша ми дойде от миризмата на смърт, на гнилост и смърт.
Прибирам се вкъщи! Искам майка си. Майка ми има нужда от мен.
Чуйте ме! Трябва да останете тук!
Без придружителка? Просто не е...
О, небеса, това е война, а не градинско увеселение.
-Мелани се нуждае от Вас. -О, по дяволите, Мелани!
Тя вече е болна. Дори не би трябвало да ражда.
Не можем ли да я вземем?
Да не би да искате да се друса по лошите пътища и да роди по-рано?
Бебето не е мое. Вие се грижете за нея!
Нямаме достатъчно лекари, за да се грижим за болна жена.
Трябва да останете.
Нищо не разбирам от раждане.
Аз знае! Аз знае! Аз знае какво се прави.
Правила съм гу много пъти Докторе, нека. Нека аз.
-Мога всичко. -Добре. Ще разчитам на теб.
Ашли се бие на фронта. Бие се за Каузата.
Може никога да не се върне. Може да умре.
Скарлет, дължим му здраво родено дете.
Скарлет, ако ще идваш, побързай!
Обещах на Ашли нещо...
Значи оставате?
Добре. Тръгвайте, г-це Питипат. Скарлет остава.
Хайде, чичо Питър.
Не знам какво да правя.
Това е като краят на света.
Чичо Питър, амонячната ми сол!
Мелани, Мелани! Само ти си виновна!
Мразя те! Мразя те!
И мразя бебето ти!
Само да не бях обещавала на Ашли. Само да не му бях обещавала!
ОБСАДА
Небето сееше Смърт...
Съсипана Атланта с мъка се държа 35 дена, надявайки се на чудо...
След това настъпи тишина...
по-ужасяваща от топовните гърмежи...
Спрете! Спрете! Моля, спрете.
Идват ли янките?
Войската се изтегля.
Изтегля се и ни оставя на янките?
Не ни оставя, евакуира ни. Преди Шърман да отреже пътя МакДоноу.
Не може да е вярно!
Какво ще правя?
По-добре да избягате бързо на юг. Извинете ме.
Приси! Опаковай моите неща и на Мелани. Отиваме в Тара.
Янките идват!
Мели, ние ще...
Съжалявам, че създавам главоболия, Скарлет.
Започна се на зазоряване.
Но янките идват.
Горката Скарлет.
Сега щеше да бъдеш в Тара с майка си, нали?
Ако не бях аз.
О, Скарлет, скъпа. Толкова си добра с мен.
Дори и сестра не може да бъде по-мила.
Лежа тук и си мисля
дали ако умра,
ще вземеш бебето ми?
Тра-ла-ла-ла-ла, Мели.
Нещата не са ли достатъчно зле и без да говориш за умиране?
-Ще изпратя за д-р Мийд. -Още не, Скарлет.
Не мога да оставя д-р Мийд да седи тук с часове,
докато всички тези клети, ранени момчета...
Ела бързо!
Върви, извикай д-р Мийд. Тичай! Бързо!
Бебето.
Не стой така, като подплашена коза. Тичай!
Бързо! Бързо! Ще те продам на юг, наистина.
Кълна се, че ще те продам!
Къде е тази Приси?
Стаята е вече като пещ, а още не е пладне.
Не се тревожи, Мели.
Мама казва, че винаги изглежда, че докторът никога няма да дойде.
Ако не напердаша тази Приси!
Знаеш ли какво чух за Мейбел Мериуедър?
Помниш ли нейния смешен ухажор?
Този с униформата като червено дамско фланелено бельо?
Няма нужда да продължаваш да говориш заради мен.
Знам колко се тревожиш.
Както и да влачиш изнурителния товар,
няма значение, той никога...
Ще отида да ти донеса по-хладка вода.
Влачиш се като мокър парцал. Къде е д-р Мийд?
-Не го видях, г-це Скарлет. -Какво?
Не е в болницата.
Един човек ми каза, че докторът е в навеса за коли
с ранените войници...
Е, и защо не го потърси там?
Г-це Скарлет, страх ме да отида там в навеса за коли.
Там умират хора. А аз се страхува от умрели!
Върви, седни до г-ца Мели.
И не я тревожи, защото ще ти смъкна кожата от бой.
Още няколко дена
да влачиш изнурителния товар
-Виждали ли сте...? -Госпожо, моля, отместете се.
Д-р Мийд?
Най-после, д-р Мийд!
Благодаря на Бога, че сте тук. Нуждая се от всеки чифт ръце.
Хайде, дете, събуди се. Работа ни чака.
Но Мели ражда. Трябва да дойдете с мен!
Да не сте полудяла? Не мога да оставя тези мъже заради едно бебе.
Те умират! Със стотици! Вземи някоя жена да ти помогне.
Д-р Мийд, няма никой. Тя може да умре.
Да умре? Погледни ги, кървят до смърт пред очите ми!
Няма хлороформ. Няма бинтове. Няма нищо!
Няма с какво да облекча болката им.
Бягай и не ме притеснявай.
Не се тревожи, дете. Раждането е нищо работа.
-Донесете носилките тук. -Д-р Мийд?
Да, идвам.
Идва ли докторът?
Не, не може.
Г-це Скарлет, г-ца Мели е зле.
Той не може да дойде. Никой не може да дойде.
Трябва да се справиш без доктор. Аз ще ти помогна.
О, Господи, г-це Скарлет!
Какво има?
Господи, трябва ни лекар!
Нищо не разбирам от раждане!
-Какво искаш да кажеш? -Не разбирам...
Каза ми, че знаеш всичко!
Не знам защо излъгах!
Мама никога не ме е пускала при жени, когато раждат.
Г-це Скарлет!
Престани!
Запали печката. Кипни вода в чайника.
Донеси кълбо връв, чисти пешкири и ножици.
И не казвай, че не ги намираш! Намери ги и то бързо!
Идвам, Мели.
Ида!
По-добре тръгвай преди да са дошли янките.
Знаеш, че няма да те оставя.
Безсмислено е. Аз ще умра.
Не бъди гъска, Мели. Дръж се за мен.
-Дръж се за мен! -Говори ми, Скарлет.
Моля те, говори ми.
Не се прави на смела. Викай! Няма кой да те чуе.
Мама казва, че ако сложиш нож под леглото, той реже болката на две.
ПИВНИЦА ЧЕРВЕНИЯТ КОН
Капитан Бътлър!
-Кого търсиш? -Капитан Бътлър.
Той е горе. Бел Уотлинг има парти.
Да, господине.
Благодаря.
Капитан Бътлър!
За какво е тази суматоха?
Имам съобщение за капитан Бътлър, г-жо Уотлинг.
Капитан Бътлър, излезте на улицата при мен!
-Какво има Приси? -Г-ца Скарлет ме изпрати.
Г-ца Мели, роди бебето си днес.
Чудесно момченце.
А г-ца Скарлет и аз бабувахме.
Искаш да ми кажеш, че Скарлет...?
Всъщност аз повече, кап. Бътлър.
Г-ца Скарлет само малко ми помогна.
Но не мисля, че доктор щеше да се справи по-добре.
Само че г-ца Мели сега някак е зле, след като всичко свърши.
Да, вярвам.
И янките идват. И г-ца Скарлет, тя казва...
Кап. Бътлър, янките са тук!
Моля Ви елате с каретата си и веднага ни вземете!
Съжалявам, но войската реквизира коня и каретата ми.
По-добре се качи горе.
Не, капитан Бътлър.
Мама ще ме скапе от бой, ако се кача при г-жа Уотлинг.
Някоя красавица тук знае ли откъде да открадна кон за добра кауза?
-Ти ли си, Рет? -Тук сме, г-це Скарлет!
Знаех, че ще дойдеш.
Хубаво време. Приси ми каза, че ти си...
Ако започнеш с шегичките си сега, ще те убия!
-Уплашена ли си? -Уплашена съм до смърт!
Ако имаше малко ум, и ти щеше да си изплашен.
-Янките! -Не, още не!
Тези от войниците, които останаха унищожават мунициите.
Трябва да се махаме оттук!
На Вашите услуги. Къде отиваме?
-Вкъщи. В Тара. -Биеха се около Тара.
Ще преминем като на парад там с болна жена, с бебе и чернилка?
Да не би да искаш да ги изоставиш?
Те идват с мен и не можеш да ме спреш!
Опасно е да таралянкаме г-жа Уилкис по пътищата.
Искам си моята майка!
Искам вкъщи, в Тара!
Тара сигурно е опожарена. Гората е пълна със скитащи войници.
Най-малкото, което ще направят, е да вземат коня.
Не е кой знае какво, но не ми беше лесно да го открадна.
Тръгвам си за вкъщи дори и ако трябва да измина пеш целия път!
Ще те убия, ако се опиташ да ме спреш! Ще те убия!
Добре, скъпа, добре. Сега ще си тръгнеш за вкъщи.
Всеки, който направи това, което ти стори днес, ще се справи с Шърман.
Спри да плачеш.
Сега си издухай носа като добро момиченце. Хайде.
-Какво става? -Събирам багажа!
Престани, ела и вземи бебето!
-Ще Ви отведем в Тара. -В Тара?
Няма друг начин.
Ще изгорят къщата заедно с нас, ако останем.
Всичко е наред, Мели.
Бебето ми.
Клетото ми бебе.
-Можете ли да ме обгърнете? -Мисля, че да.
Няма значение.
Ашли, Чарлз!
Какво иска тя?
Снимката на Ашли и сабята на Чарлз.
Вземи ги.
Какво е това?
Нашите храбреци запалиха складовете.
Достатъчно муниции, за да ни изстрелят до Тара.
-Трябва да пресечем линиите. -Не натам!
Трябва. Само пътят МакДоноу не е отрязан от янките.
Почакай, забравих да заключа входната врата!
-На какво се смееш? -На теб, щото се оключваш.
О, Боже! Защо не побързат.
Не бих бързал толкова да ги отпратя.
С тях си отива и последната привидност на ред и закон.
Разбойниците не си губят времето.
По-добре бърже да се измъкваме.
Ето един кон! Да го хванем!
Дайте ни този кон!
Надолу по алеята! Заклещете го!
Изтеглете коня!
Ще го хвана!
Дайте ми този кон!
Почти нищо не остана.
Ще се втурнем, преди огънят да обхване мунициите.
ЕКСПЛОЗИВИ
Хайде!
Хвърли ми шала си.
Ще ти хареса повече, ако не виждаш нищо.
Погледни добре, скъпа моя. Това е исторически момент.
Ще кажеш на внуците си как една нощ си гледала Старият юг да изчезва.
Щяха да бият янките за един месец. Клетите храбри глупци.
Повдига ми се от тях.
Да ни вкарат във всичко това с хвалби и фукни.
Така мислех някога и аз за техните "хвалби и фукни".
Радвам се, че не си във войската.
Можеш да се гордееш. Бъди горд, че излезе по-умен от всички тях.
Не съм толкова горд.
Защо спря?
Това е завоят към Тара. Нека конят си отдъхне малко.
Капитан Бътлър, г-ца Мели отзад припадна.
Така е по-добре. Не би издържала на болката, ако беше в съзнание.
Скарлет, все още ли си решена на тази лудост?
Знам, че можем да успеем, Рет.
Не ние, скъпа моя, а ти. Тук ви напускам.
Какво? Рет къде отиваш?
-Отивам във войската. -Шегуваш се.
-Можех да те убия, дето ме уплаши. -Сериозно ти говоря.
Присъединявам се към смелите момчета в сиво.
Но те бягат.
Те ще се обърнат за последен поход. Тогава ще бъда с тях.
-Позакъснял, но по-добре късно... -Шегуваш се!
Егоистка докрай, така ли?
Мислиш за собствената си кожа, никога не си мислила за Каузата.
Как можеш да постъпиш така с мен?
Защо ти трябва да отиваш сега, когато всичко свърши и ми трябваш?
Винаги съм имал слабост към истински загубени каузи.
Или може би
може би се срамувам от себе си.
Кой знае?
Трябва да умреш от срам, задето ме оставяш сама и безпомощна!
Ти? Безпомощна?
Бог да е на помощ на янките, ако те заловят.
А сега слез.
Искам да се сбогуваме.
Слизай!
Рет, моля те не си отивай!
Не ме оставяй, моля те. Никога няма да ти простя!
Не те моля да ми простиш. Аз никога няма да си простя.
Ако ме улучи куршум, ще се смея на себе си, защото съм идиот.
Едно нещо знам и то е, че те обичам, Скарлет.
Въпреки, че ти и аз и светът се разпадаме, аз те обичам.
Защото си приличаме. И двамата сме лоши.
Егоисти и хитри, но способни да гледаме на нещата трезво.
Не ме дръж така!
Погледни ме.
Обичам те повече, отколко съм обичал всяка друга жена.
И съм те чакал повече от всяка друга жена.
Пусни ме!
Войник на Юга те обича. Иска да го прегънеш.
Иска да отнесе спомен за твоите целувки в битката.
Няма значение дали ме обичаш.
Ти си жена, която изпраща войник на смърт с хубав спомен.
Скарлет, целуни ме.
Целуни ме веднъж.
Ти низък, страхлив, подъл, лош човек!
Бяха прави. Всички бяха прави. Ти не си джентълмен.
Дребен въпрос в такъв момент.
Ето. Ако някой посегне към крантата, застреляй го.
Не убивай крантата по погрешка.
Тръгвай! Искам да тръгнеш.
Надявам се топ да те пръсне на хиляди парчета...!
Другото няма значение. Ще следвам заветите ти.
И когато умра за страната си, се надявам, че съвестта ти ще те гризе.
Довиждане, Скарлет.
Хайде. Отиваме си вкъщи.
О, бедното ми бебе.
Не се тревожи. Майка ще се грижи за него, когато се приберем.
Г-це Скарлет, страшно съм гладна.
-Трябва да хапнем нещо. -Млък!
Почти сме в "12-те дъб"а. Ще спрем там.
Хайде!
ДВАНАДЕСЕТТЕ ДЪБА СОБСТВЕНИК - ДЖОН УИЛКИС
НАРУШИТЕЛИТЕ НА СПОКОЙСТВИЕТО В ПЛАНТАЦИЯТА СЕ НАКАЗВАТ.
ДЖОН УИЛКИС 1864
О, Ашли.
Ашли, радвам се, че не си тук да видиш това.
Янките. Мръсните янки!
Ела и завържи тази крава.
Не ни трябва крава, г-це Скарлет.
Скоро ще си бъдем у дома, а аз се страхувам от крави.
Завържи я отзад за колата с фустата си.
Трябва ни мляко за бебето и не знаем какво ще заварим у дома.
Мели, вкъщи сме си!
В Тара сме. Бързо! Мърдай, животно!
Мъртво е!
Не виждам къщата. Там ли е?
Да не би да са я изгорили?
Всичко е наред! Всичко е наред! Не са я изгорили.
Още си е там!
Мамо! Мамо, върнах се!
Мамо! Мамо, вкъщи съм си!
Мамо, пусни ме. Аз съм. Скарлет!
О, татко!
Вкъщи съм.
У дома съм.
Кейти?
Кейти Скарлет!
О, скъпа!
Мами!
Мами, върнах се.
Мило дете...
Мами, толкова съм...
Къде е мама?
Ами
Г-ца Сюелън, г-ца Карийн, те заболяха от тиф.
Бяха много зле, но сега се оправят.
-Слаби са, като котенца. -Но къде е мама?
Г-ца Елън. Тя отиде да се грижи за Еми Слатъри
бялата беднячка и тя заболя.
И снощи, тя...
Майко?
Г-це Скарлет, скъпа.
Ако мога нещо да направя, г-це Скарлет...
-Какво направи с Мели. -Не си мъчи хубавата главичка.
Оставих я да си легне с бебето.
По-добре заведи кравата в обора.
Вече няма обор.
-Янките го използваха за огрев. -Щабът им беше в къщата.
Лагерът им беше навсякъде.
Янки в Тара?
Те откраднаха почти всичко, което не изгориха.
Всички дрехи, всички килими, дори броениците на г-ца Елън.
Умирам от глад. Дай ми нещо за хапване.
Няма нищо за ядене, скъпа. Те взеха всичко.
Всички пилета? Всичко?
Първо тях взеха.
Това, което не изядоха, отнесоха.
Не ми казвай повече какво са направили "те"!
Какво е това, татко?
-Уиски? -Да, дъще.
Кейти Скарлет, достатъчно.
Не си свикнала с алкохол, ще се напиеш.
Надявам се да се напия.
Искам да се напия.
Какви са тези книжа?
Облигации.
Това е всичко, което спасихме, всичко, което ни остана.
Облигации.
Какви облигации, татко?
Ами разбира се, на Конфедерацията.
Конфедеративни облигации.
Каква полза от тях?
Не разрешавам такива приказки.
О, татко, какво ще правим без пари
и без нищо за ядене?
Трябва да питаме майка ти.
Точно така. Трябва да питаме г-жа О'Хара.
Да питаме мама?
Г-жа О'Хара знае какво да се прави.
А сега не ми досаждай. Разходи се.
Аз съм зает.
Не се тревожи за нищо.
Кейти Скарлет си е у дома.
Не трябва да се тревожиш.
Какво ще правим, като няма с какво да нахраним болните и детето?
Не знам, Мами.
Не знам.
Нямаме нищо друго, освен репички в градината.
Г-це Скарлет, г-ца Сюелън и г-ца Карийн,
искат да бъдат изкъпани.
-Къде са другите слуги? -Останахме само аз и Порк.
Другите отидоха на война или избягаха.
Не мога да се грижа за бебето и за болните!
Имам само две ръце.
Кой ще дои кравата, г-це Скарлет? Ние сме къщни работници.
Бог ми е свидетел,
Бог ми е свидетел, те няма да ме унищожат.
Ще се преборя с всичко това и когато то свърши,
никога повече не ще бъда гладна. Нито моите близки.
Дори и да трябва да лъжа, да крада, да мамя или да убивам,
Бог ми е свидетел, никога повече няма да бъда гладна!
П А У З А